![Kaupungintalon purku](https://jpnews.fi/wp-content/uploads/2021/05/Kaupungintalon-purku.jpeg)
![](https://jpnews.fi/wp-content/uploads/2021/08/Pentti-Hautala-v.2021-e1668246732990.jpg)
Pentti Hautala
Alavus/Töysä
Alavuden seurakunnan ja kaupungin päättäjillä ei ole ollut helppoa viime aikoina. Eikä varmasti tule olemaan tulevaisuudessakaan.
Kulisseissa ja julkisuudessakin on riittänyt kuhinaa aivan liiankin kanssa. Tällaisia ovat seurakunnan sektorilla uuden kirkkoherran valinta. Kaupungin tontilla hyvinvointikeskuksen rakennushanke. Erityisesti parran pärinää on aiheuttanut keskuksen yhteyteen suunnitellun kaupungin palvelut ja muut tilat. Yhteensä noin 3500 m2.
Kirkkoherran valinta ajateltiin ennakkoon olevan selvääkin selvempi. Niin että kirkkoneuvosto esittää ja valtuusto valitsee virkaan alavutelaisen, Ähtärin nykyisen kirkkoherran Kalle Peltokankaan. Kalle toimii myös Alavuden kaupungin valtuustossa ja sen varapuheen-johtajana. Valtuustoon hän pääsi keskuspuolueen listalta.
Mutta keskustavaltainen kirkkoneuvosto tekikin yllättävän päätöksen, ehdottaessaan valtuustolle, äänin 7-3 valittavaksi virkaan Jarkko Siekkisen. Nykyään Siekkinen toimii Jurvan aluekappalaisena.
Siekkisen valintaa neuvostossa kannattivat; Hautarinne, Majamaa, Mursula, Murtomäki-Kukkola, Niemi, Vierunketo ja Ylimäki. Peltokangasta: Ahopelto, Piiroinen ja Majuri.
Todellinen kuhina kylillä ja paikallisella Facebook, Alavuden kansanradiossa mielipiteet räjähtivät valloilleen, kun siellä julkaistiin Siekkisen haastattelua Keskipohjanmaa lehdessä. ”Sateenkaaripappi, körtti ja perheneuvoja Jarkko Siekkinen luottaa armon kantavuuteen, mutta kirkon pitäisi olla vahvemmin sortajia vastaan.”
Saman keskustelun avauksen yhteyteen oli Tanja Pääkkö (kaupunginhallituksen varajäsen) laittanut 24.3.2023 julkaistun jutun J-Pnew`sista. ”Neljä hakijaa Alavuden kirkkoherraksi”.
Helatorstaina iltapäivällä tekee lopullisen valinnan Alavuden kirkkoherrasta kirkkovaltuusto.
KAUPUNGINVALUUSTON viime maanantain kokouksesta on ollut minimaalisia mainintoja esimerkiksi paikallislehti Viiskunnassa. Niin puutteellisesti, että vielä 2000-luvun alussa olisi toimittajat saaneet kyseisenlaisesta lehden teosta lopputilin. -Tilaa on kyllä ylisuurille kuville, mutta ei viitsitä kirjoittaa lukijoita kiinnostavista asioista.
JPnewsi`ssa oli juttu huomattavasti enemmän. Muun muassa kaupunginhallitukseen valittujen nimen, varahenkilöineen. Jotka aina kiinnostavat lukijoita. Ei ole ihme, että tilausmäärät alenevat nopeaa vauhtia.
Kaupunginvaltuusto oli koolla ennätyksellisen pitkän ajan, 4,5 tuntia, nykyisen Alavuden historian aikana. Kokous alkoi iltakuudelta ja päättyi klo. 10,30. Tuona aikana esitettiin monia kymmeniä puheenvuoroja puolesta- ja vastaan, hyvinvointikeskuksen suunnitelluista kaupungin toimitiloista ja kirjastosta. Kuultiin kiivaitakin puheenvuoroja. Melkein itkettiin ja kyllä naurettiinkin. Murehdittiin samalla kaupungin nopeasti kasvavaa velkamäärää ja suunnitelmiin jo huvenneita satojatuhansia euroja.
Hyvinvointikeskuksen rakentamisen tarpeellisuutta ei kyseenalaistanut kukaan!
Samalla ihasteltiin myöskin kaupungin keskustasuunnitelmia. Omakohtaisen päättäjänä on todettava niiden olevan hulppeita. Vanhaa äijää kenkuttaakin se, että niiden toteutumiseen menee vuosikymmeniä. Ei pääsee elinaikana hienoudesta nauttimaan. Mutta seuraavat sukupolvet nauttivat sitten meidän nykyisten päättäjien viisaudesta.
Ehkä monien mielestä hölmöydestä. Tuskailevat ehkä velkamääränkin kanssa? Tämän sitten aika näyttää. Erikoisena hommana kyseiseen kokoukseen sisältyi, että kaupunginhallituskin riensi ylimääräisen kokouksensa ennen iltakymmentä. Ja sen jälkeen jatkettiin valtuuston kokousta. Päätettiin hallituksen viimeistelemät ehdotukset rakennettavista tiloista.
Illan aikana kaupunginjohtaja Liisa Heinämäki sai selittää sotekeskusta- ja kaupungille tulevien tilojen tiimoilta äänensä käheäksi. Myöskin kaupungin maankäyttöinsinööri Kimmo Toivola selviytyi hienosti hänen osakseen tulleesta, tarpeellisesta tiedon jaosta.
Monta kertaa 4,5 tunnin kestäneen valtuuston kokoontumisen aikana mieleeni nousi ihmetys, runsaitten ja innokkaiden puheenvuorojen käytöstä. Samalla manailin, että minäkään en ole oikeutettu niitä tarkemmin lukijoille välittämän yksityiskohtaisesti. Salassapito säännökset estävät sen.
Eräs naisvaltuutettukin avasi sanaisen arkkunsa niin avoimeksi, että tällaisen ”ikivaltuutetunkin”, partasängetkin heräsivät pystyyn!
Mutta samalla on todettava, että ainahan salassa pidettävistä tihkuu päättäjien taholta kavereille. Olen sen kokenut itse monta kertaa, kun olen meinannut saada turpaani. Kun olen vastustanut esimerkiksi kaupunginhallituksen kokouksissa jotakin maakauppaa jne.